PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
V minulém díle
šli Hana a Ryo společně na nákup.
Konverzace, kterou spolu po návratu vedli,
- byla okouzlující. - Krásná.
- Skvělý rozhovor. - Že?
Kolik si dáš?
- Nandej mi. - Počkat.
Tvé jméno je v japonštině podobné.
Chci hodně.
- To bylo skvělé. - Perfektní.
Hana se nedokázala přestat červenat.
Krása.
Líbilo by se mi, kdyby se z nich stal pár.
- Nicméně... - Je tu problém.
Chce ho i Emika.
To je špatné.
„Tričko budu nosit každý den, než se vrátíš.“
A poslala jsem mu fotku.
Odepsal: „Mám radost, zvu tě na večeři.“
A pak: „Moc, moc ti děkuju.“
Emika nemilosrdně zaútočila.
Srdci nelze poručit.
Když pak byla Hana na zápase ve Fukuoce,
Ryo si vyfotil Emiku v tom tričku.
Když nebude doma, bude ji svlékat očima.
- Bezpochyby. - Přiblíží si jí a bude se kochat detaily.
Bože.
Přitlačila na pilu, když řekla, že to bude nosit každý den.
- Zajímají mě její úmysly. - Mě taky.
Flirtování a získávání pozornosti jí jde.
Byla by skvělá společnice...
- Na tom něco je. - Taky si myslím.
- Co jsi říkal? - Co je?
Říkal jsem si, že by byla skvělá jako luxusní eskort,
ale to by bylo asi moc vulgární.
- Příliš pozdě. - Neudržel jsem se.
Slova už ze mě vycházela.
- Tvůj filtr selhal. Byl slabý. - Rozbil se.
Roztrhl se jako rýžový papír na jarním závitku.
- A taky... - Chystá se nám další vztah.
Peppe a Haruka byli spolu na rande.
Projeli se v její Corvettě a navštívili restauraci v Šizuoce.
Jezdila tam se svým bývalým přítelem.
Během jídla se přiznala, že chce odejít z Terrace House.
Myslela jsem, že nevadí, když budu koukat jen na sebe.
Nezajímala jsem se o ostatní.
Řekla, že byla sobecká
a že nebrala ohled na pocity ostatních.
- Šokující. - Ona by...
Dejte jí pokoj. Je ještě tak mladá!
- Máš pravdu. Je to tak. - Je to žabička.
Peppe na obědě své city nepřiznal.
Ale později u jezera Ašinoko...
Dokud jsi tady
chci tě vzít na pěkné rande, třeba do koktejl baru.
- To bych moc ráda. - Ano?
- Jo, pojďme. - Dobře, díky.
- Vymódíš se? - Ano.
Ona už se odhodlala k odchodu.
Chce co nejvíc využít zbývající čas.
Uvidí v něm něco víc?
23. TÝDEN
- Šli jste na sobu a pak k jezeru? - Jo.
PŘÁTELSTVÍ ŽEN A MUŽŮ
- Super! - O čem jste mluvili?
Ale počkej. Bavila ses? Bez ohledu na detaily, bavila ses?
- Výborně. - Opravdu?
Bylo to fajn.
- Bavila ses dobře? - Jo.
Chceš si s ním znovu vyjít?
Pozval mě.
- Znovu tě pozval? - Co? Super.
- Paráda. - Bum, šakalaka!
- Takže... - Těšíš se?
- Co říkal? - Kdy půjdete?
- Kam tě pozval? - Pozval
mě do nóbl koktejl baru příští týden.
- Hezky. - To je super!
Že?
Potřebuju šaty... On se chce vyšňořit.
- Je tam dress code? - Co? No ne.
Úchvatné!
- Co si vezmeš na sebe? - Netuším.
- Jsem nervózní. - To chce šaty.
Něco najdu.
- Pomůžeš mi? - Nepůjdeme nakupovat?
Vzpomínáte, jak jsem chtěla pozvat Rya,
ale on nakonec pozval mě?
Ještě jsme to rande nedomluvili.
- Byla jsi pryč a on taky. - Ano, ale...
Jo...
Myslíš ten den, kdy sis koupila pyžamo?
- Jo. - Sledovali jsme televizi, když mě pozval.
Na co jsme koukali?
- Na Terrace House. - Aha.
Na díl, kdy přijela Emika.
- Dlouho jsem ho neviděla. - Protože jsi byla pryč.
- A on taky. - Já vím.
- Byl tu jednu noc. - Dívala jsem se s ním na další díl...
ten večer.
- Vážně? Fajn. - Jen chvíli.
V herně. Dívali jsme se na jeho počítači.
No jasně, viděla jsem vás.
- Závidím. - Byli jsme dlouho vzhůru.
Co je to za nepořádek?
Dobré ráno.
- Dlouho jsme se neviděli. - Dobré ráno.
- Dlouho jsem tě neviděla. - Že?
Dnes máš poslední zápas?
POSLEDNÍ ZÁPAS! - HANA
- Jo, poslední. - Těšíš se?
Snad se mi nic nestane.
Chci se domů vrátit v jednom kuse.
Tvá soupeřka je surová, co?
Jo, dokáže být pěkně brutální.
- Až tak? - Jo.
Bojíš se, že se zraníš?
Myslím, že budu v pohodě.
Budu ti moc fandit. Hodně štěstí.
Děkuju.
Nech tu své nádobí.
- Už nebudeš? - Chtěla jsem si to vzít s sebou.
Dáš si čaj?
- Bylinkový? - Můžu?
- Jasně. - Díky.
Ranní čaj je skvělý rituál. Zbožňuju ho.
Bude to teplé, foukej.
Zajímavá příchuť.
Cítíš tu kyselost?
- Je to sladkokyselé. - Ano, sladkokyselé...
Vždycky si před zápasem dáváš bylinkový čaj? Nebo spíše ne?
- Pití čaje je pro mě relaxace. - Já to mám stejně.
Kdy máš další volno?
- Další volno? - Jo.
Zítra mám volno.
- Fakt? - Jo.
- Opravdu? - Ty taky, že?
- Ano. - Máš volné pondělky.
- Máme podobný kalendář. - Jo.
- Co chceš podniknout? - Co?
Chceš někam jít?
- Jestli... - Vyhraju zápas?
Řekla jsem jen „Jestli...“.
Nikdy jsem to neudělala, ale...
Když v dnešním zápase vyhraju šampionát,
mohla bych si tě ukrást...
- na den? - Samozřejmě. Platí.
Mám radost.
- Budu ti hodně fandit. - Díky.
Super. Těším se, až mě uvidíš vítězit.
Hezky.
Ty jsi hustá.
Hodně štěstí.
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
EMIKA MIZUKOSHIOVÁ UNIVERZITA J. F. OBERLINA
AUTOR MANGY
HANA KIMURAOVÁ PROFESIONÁLNÍ ZÁPASNICE
BASKETBALISTA
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
HALA KORAKUEN SUIDOBAŠI, TOKIO
ZÁPAS O TITUL
A teď hlavní bod večera, finále 5Star Grandprix 2019.
- To se může? - Ale ne.
Přepadla ji!
- To není fér. - Tomu nevěřím.
Zápas nyní začne.
Ne!
- To musí bolet. - Vstávej Hano!
-Hana-chan! -Hana-chan.
To zvládneš.
Hana-chan, to zvládneš.
Dej jí!
- Hana-chan! - Hano!
Útok okvětních lístků! Je to tady...
- Páni. - Jo!
- Ještě! - Nandej jí to.
Ale ne...
No tak, nevzdávej se!
Páni, hezky.
- Vstávej. - Hano!
- Máš na to. - Hano...
- Hano! - Dej jí.
Teď jí to vrátila.
Ty jo, co je to za hmat?
Konami, vzdej to.
Drž ji dole.
Konami, nevzdávej se.
Vítězem je Hana Kimuraová!
Jo!
Vítězem šampionátu 5Star Grandprix 2019 se stává
Hana Kimuraová.
Prosím přivítejte Rossyho Ogawu, ředitele společnosti Stardom.
Předá šampionce její plášť a korunu.
Gratuluji, Hano.
Hana!
A teď moment, na který všichni čekáme.
Předání trofeje za vítězství v šampionátu.
- Mám to! - Jo!
- Hana! - Hana!
Bude to trapný, jestli mě Ryo takhle uvidí.
Určitě se bude smát.
- To je to nejhorší! Vlastně... - Copak?
Dneska ráno jsem byla s Ryem v kuchyni,
- tak jsem využila příležitost. - Jo?
Pozvala jsem ho a on souhlasil,
že když vyhraju šampionát, tak se mnou stráví celý den.
- Co? - Byla jsem nervózní, třásla jsem se.
- Kecáš. - Vážně.
Cítila jsem, jak mi drkotají zuby. Určitě se mi i třásl hlas.
Souhlasil?
Souhlasil a oba máme zítra volno.
- Vážně? - Ano.
- Vítej doma. - Jsem doma.
- Ta-dá.
- My o vlku... - A sakra.
- Jsem doma. - Vítej doma.
Vítej doma.
Potřebujeme pomoc.
Jasně, rád pomůžu... co to ale děláte?
Je čas sundat mi to prodloužení...
teď už mám ligové zápasy za sebou.
- To bylo speciálně do ringu? - Jo.
- Páni. - Vypadám jako štěňátko?
- Tvoje vlastní vlasy jsou lepší. - Vážně?
Jasně.
- Gratuluji. - Moc děkuji.
Jo... teda.
- Šílený, co? - To je velká modřina.
- Ledovala jsi? - Noha je horší.
- Dala sis tam led? - Ještě ne. Měla bych.
- Můžu jeden zkusit sundat? - Jasně...
Jak to funguje?
Polož prst mezi
- očko copánku a... - Tak, mám to.
- Jsi jako panenka. - Tak trochu.
Jsou všechny umělé. Co dělá Ruka?
- Spí? - Nevím.
Myslíš, že by nám pomohl?
Jistě.
- Chtěl by to zkusit. - Můžeš pro něj dojít?
Počkej, dojdu pro něj, až dodělám tenhle pramen.
- Díky. - Já pro něj skočím.
To je dobrý.
Musím si stejně odnést oblečení a pak se osprchovat.
Po zápase
jsem mluvila s kamarádkou, kterou její kluk podvedl.
Viděla zprávy v jeho telefonu.
Změnil si heslo,
ale ona zkoušela náhodně čísla a napoprvé se trefila.
- Jo? - Narozeniny.
Musela to vidět.
Já bych své přítelkyni řekl moje heslo.
- Vážně? Já myslela, že... - Otoč takhle hlavu.
- Ani nevím, co mám říct... - Au.
Uff.
- Máš jemnou hlavu. - Díky.
Vypadá to skvěle.
- No, vyměním se s Rukou. - Dobře.
Nejde mi to.
- Pomohl jsi mi. - To nestojí za řeč.
Jak si přitáhl tvou hlavu, to bylo sexy.
- Parádní. - Ach!
Chce se mi...
křičet.
A taky krásně voněl.
On vždycky hezky voní.
Je tak sexy.
Už jsi zpátky?
- Ruka je tuhej. - Vážně?
Ten kluk pořád spí.
Nejsem takový fešák,
- ale můžu pomáhat místo něj? - Ano.
Díky. Promiň, že tě tím obtěžuju.
- Určitě bys raději viděla Rukovu tvář. - Vůbec ne.
- Ale jsem tu jen já. - To nevadí.
Takže, Ruka spí...
Sluší mu to, když spí.
Čím to je, že vypadá tak dobře?
- Je fešák. - Je pohledný.
- Nedávno mě probudil pískáním. - Cože udělal?
Jo, pískal si.
- A proč to dělá? - To nevím.
Spali jste vedle sebe?
Vy dva vedle sebe nespíte?
Ne, nespíme u sebe.
- Párkrát jsem to viděl. - To jo.
Co? Co tím myslíš? Že vedle sebe spíme často?
Když jsem přišla domů, viděla jsem vás spát na pohovce.
Ano? Myslela jsem, že jsem byla sama.
Ne, byli jste tu oba.
Ach jo!
Závidím.
Taky se chci s tebou prospat.
Co jste dělali?
Já jsem spala.
Já tu jen spala.
Takže si sedl vedle tebe a usnul?
Nevím, já jsem spala.
Spali jste spolu?
- To se nestalo. - Ruka byl přímo tady.
- Vážně? - Ano.
Zajímalo by mě, jestli vrátil DVD.
Měli byste ho probudit.
Aby je došel vrátit.
Nebo budete zase platit za pozdní vrácení.
Půjčili jste si je, že se podíváte spolu?
- Spolu? - Ty a Ruka, ne?
- Na co jste se dívali? - Co to bylo...
Jmenuje se to Lásky čas.
- O čem to bylo? - O schopnosti cestovat časem.
- Aha. - Tobě se to líbí.
- Mám ráda cestování časem. - A romantické komedie.
Ty jsi s Rukou koukala na romantickou komedii?
No, on to navrhl.
Hano, moc do toho nešťourej.
Jsem tak unavená!
Díky za pomoc! Promiň, že jsem tě otravovala.
Jupí!
- Podívej na to. - Jdu do koupelny.
Už sis požádala o volno?
Ano, schválili to.
Tak co budeš dělat dál?
Nad tím si lámu hlavu.
Nemám jasnou představu o své budoucnosti.
- Je to těžké. - Co?
A co tvůj plán stát se letuškou?
To pořád chci.
Vážně chci.
- Musím studovat. - Co chtějí?
Chtěla jsem nejdříve studovat v zahraničí.
Ale...
Abys mohla být letuškou, tak musíš studovat venku?
Ne, ale úplně nejvíc bych kvůli tomu potřebovala...
složit test TOEIC.
- Učila ses? - Jen občas.
Měla bych se přihlásit do kurzu.
Přijde mi, že teď na to není ten správný čas.
- Stát se letuškou? - Ne, studovat v zahraničí.
Díky za pomoc. Stihli jsme to rychle.
- Ty pláčeš? - Co se stalo?
Mluvili jsme o budoucnosti a kariéře.
Přešlapuje na místě?
Myslím, že ano.
Co jsi jí řekl, Ryo?
Nedobíral jsem si ji.
Nebyl na mě ošklivý, nejsem šikanovaná.
- Co jsi řekl, že se rozplakala? - Řekl...
V tomhle domě jsem hodně pod tlakem.
Proč?
Všichni máte svou kariéru.
Peppe má mangu,
Ryo má basketball a ty máš wrestling.
Ohromně vás za to respektuju.
Ráda bych věděla, jestli budu mít někdy taky ve všem jasno.
Můžeš si připadat pozadu, ale je ti teprve 21.
Máš ještě čas zkoušet.
- Souhlasím. - Kéž by.
Nemusíš na nic spěchat.
Copak můžu nebýt ve stresu?
Chtěla jsem si vzít roční volno,
abych si mohla najít práci.
Pořád máš dost času.
- Já vím. Ale... - Jednoho dne to přijde.
Vím, že mám čas. Ale cítím...
Jestli máš špatnou náladu...
měli bychom se napít. Dáš si?
- Co? - Dáš si nějaký drink?
Dnes? Ne, dnes nepiju.
Chceš něco dobrého k jídlu?
- Co? - Potřebuješ dobrou večeři.
Myslím, že prostě... půjdu nahoru.
- Díky, že jste mě vyslechli. - Nemusíš spěchat.
- Nemusím? - Ale...
- Jaký má smysl... - Měla bych být ve stresu.
Čekala jsem moc dlouho.
Už nemůžu být v pohodě, když se...
- Zhluboka se nadechni. - ...věci takhle mají.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Díky, že jste mě vyslechli.
„Díky, že jste mě vyslechli.“
A to uzavírá Ryovo terapeutické okénko.
Takže já jsem vyhrála.
Jasně.
Kam bys chtěla jít?
Já...
- Víš, mám takové boty... - Boty?
...které si chci koupit.
Myslel jsem, že chceš odpočívat, dělat něco relaxačního.
Že navrhneš, abychom šli spolu třeba do lázní.
- To mě napadlo. Co ty na to? - Aha!
- To bych moc ráda. - Super.
- Pracovala jsi tak tvrdě. - No jo.
Tak tě odměním a půjdeme do lázní.
Super.
- Zítra probereme detaily. - Dobře.
- Až se vrátím z jógy. - Těším se.
- Buonanotte. - Buonanotte.
Dobrá výslovnost.
Dobrou noc.
- Tak zítra. - Buonanotte.
-Buonanotte. -Buonanotte.
- Dobrou noc. - Tobě taky.
- Ten je ale populární. - Že?
- Líbí se všem ženám. - No samozřejmě.
Hana vyhrála šampionát.
- Není to super? - Je skvělá.
Možná je šampionka, ale neumí nosit plášť.
Pořád padal.
- Celou dobu! - Neudržel se na ní.
Šéf ho musel podržet.
- Hana je zábavná. - A roztomilá.
- Září. - Její vítězný zápas stál za to.
Dokonce i pozvala Rya na rande.
Líbilo se mi, jak si pak schovala obličej.
- Roztomilé. - Je snadno čitelná.
Ukázková zamilovaná žena.
- Ryo ví, jak na ženy. - To ano.
Líbilo se mi, jak taktně navrhnul výlet do lázní.
To je odvážný návrh, když se tomu druhému jasně líbíš.
Jejich vztah je pořád nenucený.
Až bude jasné, že to Hana bere vážně,
určitě si bude pečlivěji promýšlet, co navrhne.
Aby ji nepopletl nebo jí úmyslně neublížil.
Rande v lázních může zažehnout hlubší city.
Na první rande je to až moc intimní.
Bude záležet, jakou atmosféru
- bude výlet mít. - Pravda.
Může k tomu přistoupit jako k terapii.
- Extrémně léčivá metoda. - Možná.
- Koupele jsou horké. - Přesně tak.
- Až nesnesitelně. - Ano.
Emice se zničehonic nevede
- dobře. - Je v pořádku?
Měla špatnou náladu.
Možná za to může něco z rozhovoru s kamarádkou.
Možná mluvily o práci.
Její přátelé možná mají budoucnost jasnou.
Tím spíš, když žije s touto skupinou.
- Všichni našli svou cestu. - Až na jednoho...
- On je víla, to se nepočítá. - Aha.
Kouzelná víla.
Už tak byla pod tlakem
a ještě jí přitížili tím, že o tom stále mluvili.
Málem vybouchla.
Byla od toho jen krůček.
Je nepříjemné slyšet, že se má uklidnit,
když jí to říkají ti, kvůli kterým se cítí méněcenná.
- To by se mi nelíbilo. - Ale když
ji Hana pozvala na drink, proč to gesto nepřijala?
Možná toho na ni bylo v tu chvíli moc.
- Cítila by se trapně. - Pravda.
Věděla, že by se to zvrhlo.
A co měl znamenat společný spánek Ruky a Emiky?
Zřejmě jen spali vedle sebe na gauči.
- Dobře. Byli v obýváku... - Byl to jen šlofík.
...na opačné straně gauče.
Taky říkala, že zůstala dlouho vzhůru a dívala se s Ryem na televizi.
Jo. Způsob, jakým to řekla,
- mě naštval. - Znělo to lascivně.
Vypadá to, že tráví až moc času
- s klukama. - To opravdu ano.
Možná je ten typ, který se motá kolem opačného pohlaví
a předstírá, že o nic nejde.
Ten nesnesitelný typ lidí, který o sobě říká, že přirozeně vychází s muži,
ale ve skutečnosti má postranní úmysly.
- Ani se nezakoktal. - Krásný přednes.
- On se nikdy nezakoktá. - Má artikulace je precizní.
- Klobouk dolů. - Tvá silná stránka.
Já osobně se na ni kvůli tomu nemůžu zlobit.
Ona je prostě taková. Je hodně smyslná.
Hana se ale mohla bát, že Emičin pláč
byl jen hra na Ryovy city.
- Dobrý postřeh. Taky mi to tak přišlo. - Že?
- Zkouší novou taktiku. - Ale
když to Emika vysvětlila, znělo to upřímně.
- Vypadala opravdu rozrušená. - A je zpátky mezi hodnými.
Jsem ráda, že jsi zpátky. Netrvalo to dlouho.
A já zůstal stát v oblaku prachu.
- Zdálo se, že se přidáš k temné straně. - To bylo nedorozumění.
Opravdu? No dobrá.
Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Máš teď tak přirozené vlasy.
Už jsem naplánoval naši cestu. Nevadí?
Poslouchám.
- Mluvili jsme o lázních, že? - Ano.
Vyrazíme do Hakone.
Budu řídit.
- Určitě? - Jsi připravena?
- Jo. - Jen jedna věc...
Potřebujeme plavky.
Plavky?
Ano.
- Mám si je vzít? - Nejspíš ano.
Pojedeme do lázní Junessun v Hakone.
Fajn.
Neprodávají plavky tam?
Jo, jestli ti to nebude vadit.
Ne, nevadí.
Fajn, takže souhlasíš?
Zní to skvěle. Vyrazíme?
Jedeme.
V LÁZNÍCH - RYO A HANA
Hakone...
Jedeme!
Počasí je perfektní.
Nedávno... vlastně už je to nějakou dobu...
ses ptal, co znamená tohle gesto.
Nevěděl jsem, proč jsi mi to nechtěla říct.
Bylo to matoucí.
No...
Přišla jsem do Terrace House zpopularizovat ženský wrestling,
ale taky jsem doufala, že prožiju něco hezkého.
A nesnadnější způsob, jakým to vysvětlit, bylo říct:
„Přišla jsem zažít krásný vztah.“
A použila jsem při tom tohle gesto.
Aha, už chápu.
A bylo trapné ti to vysvětlovat,
když ses zeptal, proč jsem přišla do domu. Sotva jsme se poznali.
- Takže... - Bylo to moc brzy?
Přesně tak.
Takže ty sis to nechávala tři týdny pro sebe?
- Díky za vysvětlení. - Tak to...
- bylo. - Už chápu.
HAKONE, KANAGAWA
To je zima!
- Ten vítr je šílený. - Sakra.
To je moc.
- Vítr je vážně silný. - Páni.
- Tudy? - To je ono?
HAKONE KOWAKIEN JUNESSUN
Páni.
Tak co myslíš? Chceš si je vypůjčit?
Jsou tady plavky na prodej
- i na vypůjčení? - Ne.
Myslím, že ty na půjčení jsou támhle.
Chci najít nějaké hezké.
- Koupíš si je? - Ano.
Podívej na ten leopardí vzor.
- Vezmi je. - Počkej, tyhle?
Jasně.
- Fajn. Vezmeme je. - Počkej...
- Tyhle? - Jsou vážně nenápadné.
Nemají něco méně výrazného?
Já tě ale fakt chci vidět v tamtěch.
Leopardí vzor? Chceš si ze mě dělat legraci.
To bych nikdy neudělal.
OBSAZENO
Můžu se podívat?
- Ukaž se. - Je to trapné.
Je to vážně trapné.
Vybrala jsi tyhle?
To je moje první volba.
Vypadají dobře, vezmi si je.
Nejsou moc nařasené?
Trochu ano. Doufal jsem v něco ostřejšího.
- Zkusím si i ty druhé. - Prosím.
To je super, líbí se mi.
Ale ne.
Co? Vypadají skvěle.
Já jen... hej!
Mohla bys v nich zápasit.
Které se ti nejvíc líbí?
Co ty myslíš?
Už znáš mou odpověď.
- To nejde. - Tak ty první.
- Nebude to vadit? - Ne.
Začneme tady?
- Nevím, jestli to zvládnu. - Jdeme na to.
HORA RODEO
Nejspíš se vyklopím.
Ne! Ale ne!
To bylo super.
To bylo moc!
DOŽÍNKY V JUNESSUN
Jsem ráda, že jsme jeli do lázní.
- Ano? Cítíš se uvolněně? - Jo.
Super.
Do teď...
ze všech lidí, se kterými jsi chodil,
byl jsi to ty, kdo přišel s rozchodem?
- To ne, dostával jsem kopačky. - Vážně?
Chodil jsem do chlapeckých škol,
takže jsem s holkama vůbec neuměl mluvit.
- Nezvládal jsem oční kontakt... - Opravdu?
...nebo telefonáty.
- A zapomeň na držení za ruku. - To ne.
O líbání se mi ani nezdálo.
Působíš jako typ, který...
to přirozeně s ženami umí.
Na to jsem neměl čas.
Aha.
Takový nejsem.
A ani bych takový být nechtěl.
- Být svůdník? - Jo.
To je překvapení.
- Nemám moc kamarádek. - Opravdu?
Když jsem někde se ženou,
tak předpokládám, že mezi námi něco je.
Takže...
Nemám kolem sebe moc kamarádek.
Aha. Špatně jsem tě odhadla.
S Emikou...
- Co k ní cítíš? - Co k ní cítím?
Co si o ní myslím?
- Jo. - Jestli se mi líbí?
- Ano. - Jako žena?
Jo.
- Co si myslím? - Jo.
Je s ní zábava.
- Dobře se s ní povídá. - Ano?
- A dál? - Co dál...
Zajímá mě, co je mezi ní a Rukou.
Co si myslíš o vztahu
Emiky a Ruky?
Jsem zmatená.
Holky o takových věcech nemluví?
My to tak nemáme.
Vidím je spolu často. Někdy jsou vzhůru až do tří do rána.
Vážně?
Často se vrací dlouho po tom, co jsem si šla lehnout.
Ptala jsem se, jestli plánují rande, ale...
- Neplánují. - Nevím proč.
Jako kdybych se na to nesměla zeptat.
- Potřebuji s někým mluvit. - Potřebuješ poradit?
Potřebuju se vypovídat.
Když jsme tu my tři naposled seděly,
říkala jsi, že něco cítíš k Peppemu,
a já řekla, že mě asi zajímá Ruka.
- Vy dva jste si blízcí. - To jsme.
Velmi blízcí.
Hrajeme spolu hry a často se dělíme o jídlo.
Ale dochází mi, že i když ho mám ráda,
tak si neumím představit žádný vztah.
A nejsem si jistá,
ale přijde mi, že se nás Hana snaží dát s Rukou dohromady.
Například včera Ruka spal, ale potřebovali jsme vrátit DVD.
A ona navrhovala, ať jdeme společně. Ať ho jdu probudit.
Snaží se dohazovat?
Tak nějak.
Nebo řekla: „Co? Ty jsi s Rukou koukala na romantickou komedii?“
Je to stejné, jako když s ní koukám na horor.
- To ano. - Sledování filmů s Rukou je stejné.
Začíná mi být nepříjemné,
- když takové věci říká. - Chápu.
Asi se ti to nelíbilo, protože tam byl Ryo, že?
Já vím, že to je částečně kvůli tomu.
- Ryo se ti líbí, viď? - Já nevím...
Upřímně nevím.
Možná ano...
Já si nemyslím, že by Hana byla manipulativní.
Cítím to tak. Podle mě se tě snaží podpořit.
A pokud je ti to nepříjemné,
bez ohledu na to, co cítíš k Ryovi, měla bys to říct.
- Máš pravdu. - I když to bude nepříjemné.
Každopádně bych si měla s Hanou o Rukovi promluvit.
Protože tu žijeme společně,
tak takové maličkosti můžou rychle přerůst v drama.
- Jsem doma. - Vítej doma.
Vítej doma.
- Ciao. - Ciao.
- Jsem doma. - Vítej doma. Sluší ti to.
- Jo? Díky. - Mně? Děkuju.
- Počkat, tobě ne. - Co?
Sluší to vám oběma.
- Jsi milý, Peppe. - Díky.
- Jste tu jen vy dva? - Ostatní jsou nahoře.
- Jsou nahoře. - Obě dvě?
- Ty odlétáš na Tchaj-wan, že? - Už brzy.
- Bude mi smutno. - Kdy?
Odlétám pětadvacátého a vracím se za tři dny.
Tak to se dlouho neuvidíme.
- Sakra. - Ty jsi ale herec.
Chtěl bych se vrátit do lázní.
Jsou lázně rozdělené podle pohlaví?
- Koupali jsme se spolu. - Kecáš. Vážně?
- Jo, úplně nazí. - Fakt?
- Vážně? - Ne, tak to nebylo.
- Ahoj. - Vítejte doma.
- Dobrá práce. - Nápodobně.
- Dáš si drink? - Ano, prosím.
- Hurá! - Proto jsem přišla.
Už dlouho chci připravit jeden koktejl.
- Vážně? - Ale nezastihl jsem tě.
- Nový koktejl? - Přesně tak.
- Nový koktejl? - Dáš si?
Jo. Je to ten obvyklý?
- Ne, je ještě lepší. - Fakt?
- Mnohem lepší. - To mě zajímá.
- Je silný? - Dáš si?
Koukejte.
- Je to italská kořalka? - Takže...
tenhle a ten druhý jsou dva nejslavnější italské koktejly.
- Italské pití je silné! - Jmenuje se negroni.
- Negroni. - Negroni?
V jakých lázních jste byli?
- Jeli jsme do Hakone. - Opravdu?
- Koupali jsme se spolu. - Páni.
Soukromý bazének?
- Co? - Prosím?
Ne, byly tam velké bazény, do kterých se chodí v plavkách.
- Ne Junessun? - To je ono.
- Tam jste jeli? - Jo.
- To zní skvěle. - Bylo to super.
Junessun...
- Cin cin. - Na zdraví.
- Bude to silné.
- Salute. - Salute.
- Na zdraví. - Je to „salute“, ne „cin cin“?
Nebo „pin pin“.
- Co jsi řekla... - Sakra!
Kdo nepije...
- Je to silné? - Docela ano.
Jak byla ta věc pro lidi, kteří nepijí alkohol?
- Když nepiješ? - Už vím. Dáš prst takhle.
Takhle?
- Vzpomněl sis. - To je síla!
- Je to silné. - Ale výborné.
Sakra. Měl bys to zkusit.
- Jen lok. - Jsi teď pětkrát hlasitější.
To pití je šílené.
Jsi z toho celá pryč.
Zítra mám trénink. Musím jít spát.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
- Díky za dnešek. - Bylo to fajn.
Už cítím ten pomeranč.
Už jdeš do postele?
- Jo, musím. - Aha, dobře.
- Tak jo. - Dobrou.
- Chodit po schodech je otrava. - Jdeme nahoru.
- Ale je to otrava. - Musíme jít.
- Jdeme nahoru. - Jo?
Kdy máš lekci angličtiny?
- Hmm... ve 14:10. - Chceš jít taky nahoru, Peppe?
Pojďme všichni.
Jako skupina?
Ještě jsem ve vašem pokoji nebyl.
- Neviděl jsi dívčí pokoj? - Ne.
Chceš ho vidět?
- Vítej. - Tak jsme tu, Peppe.
Vypadá to jako místo
- pro panenky. - Hinadan?
- Jo. - Hinadan. Moc vtipný.
- Máme dva. - Čas na Hinamacuri.
Máte tu uklizeno.
- A hele. - Ano, čestná výstavka triček.
Vyprala jsem ho jednou.
Zavolali jste mě sem kvůli něčemu?
- Vlastně ne. - Aha.
Tak já půjdu. Díky.
- Uvidíme se. - Ciao.
- Musím to dát do dřezu. - Dobrou noc.
Hano, můžeme si popovídat v herně?
- Jasně. - Říkala, že bude hned zpátky.
Pojď.
Vezmu si pití.
- Jasně. - Možná se tím opiju.
To je ale změna atmosféry!
- Je to vážné. - Tvoří se milostný trojúhelník.
- Zamračeno, jako když se blíží tajfun. - Je to pochmurné.
- Já to počasí miluju... - Trojúhelník je kompletní.
- Je to děsivé. - Šelma oficiálně vstoupila do ringu.
Hana a Ryo se během krátké doby velmi sblížili.
To ano!
Vtipkují spolu, třeba tohle...
- Krása. To je skvělé. - Moc hezké.
Když není v ringu, je moc milá.
- Vážně. - Libí se mi ten kontrast.
To je ta zamilovanost až po uši.
- Přesně. - Roztomilé.
Zajímá mě, jestli se mu to taky líbí.
- Asi ano. - Musí.
Určitě si všiml, jak se kvůli němu oblékla,
- a určitě se mu to líbilo. - Nepochybně.
Musí oceňovat, jak jim to spolu jde.
- Ano. - Oba jsou pohodoví.
On v tom umí chodit.
Ale řekl, že má jen pár kamarádek.
- Myslíš, že je to pravda? - Asi ano.
Doufám, že to ve skutečnosti není naopak
a že to neříká jen proto, aby se jí zalíbil.
- Někteří to tak dělají. - Přesně.
Potkal jsem tak manipulativní lidi.
Namísto kamarádek má možná dvě nebo tři kamarádky s výhodami.
- To ano. - A nelhal by.
Co by byla lepší volba?
- Mezi čím? - Hrozné možnosti.
Proč ses do toho tak ponořila?
Kdyby sis měla vybrat, co je lepší?
Někdo, kdo nemá mnoho kamarádek, ale má...
čtyři kamarádky s výhodami...
nebo někoho, kdo má spoustu kamarádek,
ale nezahýbá. Koho by sis vybrala?
Co je to za otázku?
- To si neodporuje. - To je šílená otázka.
- Jak si můžeš vybrat? - Jak?
Pardon. Sama jsem byla zmatená, když jsem se ptala.
Emika se bojí, že bude spojována s Rukou.
Zejména, když je u toho Ryo.
Může to být podvědomé, ale...
Hana si myslí, že by pro ni bylo snazší,
- kdyby Emika s Rukou chodila. - Máš pravdu.
- Myslíš? - Když spolu dámy probíraly
své milostné zájmy,
Emika jasně řekla, že ji zajímá Ruka.
- Hana si to pamatuje. - Ano.
- Chce Emiku povzbudit? - Ona taky...
- Jo. - Možná chce bránit tomu,
aby Emika šla po Ryovi.
- To si nemyslím. - Vážně?
I po incidentu s tričkem a jejich zprávami?
To muselo vyvolat obavy.
Musí si myslet, že jí ho chce Emika vyfouknout.
- Toho se Hana nebojí. - Ne?
Chce prostě být častěji sama s Ryem.
- Na to se soustředí. - Možná ano.
Budou si o tom povídat v herně.
Poslední scéna týdne.
Čeká nás napínavý konec?
Možná neuvidíme celý rozhovor.
Bude to boj na život a na smrt?
- To musím vidět. - Já taky.
Nemůžu to zmeškat.
- Tobě to musíme ukázat. - To je úleva.
Byla jsem nervózní, že když to neuvidím teď, tak už nikdy.
- Musím využít ten moment. - Však to uvidíš.
LÁSKY ČAS
- No... - Copak je?
Nejdřív bych se chtěla omluvit za včerejšek.
Bylo toho moc a začala jsem brečet.
Snažila ses mě utěšit, že nemám kam spěchat.
Ale já jsem utekla do našeho pokoje.
Nejsem na to moc pyšná,
když ses mi snažila jen pomoct.
- Vážně? - Mrzí mě to.
- Promiň. - Nemusíš se omlouvat.
- Neurazila jsem se. - A pak
je tu jedna věc...
Nevím, jak to cítíš ty, ale já...
Myslíš si, že mám ráda Ruku?
Myslím, že jste si blízcí.
To jsme a je v pořádku, že to tak vidíš.
Ale když jsi poznamenala, že jsme vedle sebe spali,
- donutilo mě to přemýšlet. - Nelíbilo se ti to?
Byl to trochu nátlak, jako bych k němu byla přivázaná
- proti své vůli. - Aha. Omlouvám se.
Je mi s ním dobře.
Trávíme spolu hodně času, hrajeme hry a koukáme na filmy.
Proto je těžké si toho nevšimnout.
Je přece pravda, že vy dva zůstáváte dlouho vzhůru,
hrajete hry, koukáte na romantické komedie, spíte vedle sebe...
To jsou fakta, ne?
- To ano, ale... - A ty nemůžeš rozhodovat,
- jak to vnímají ostatní. - Chtěla jsem říct...
Pokud nechceš, aby si ostatní mysleli,
že se ti někdo líbí,
neměla bys změnit způsob, jak s dotyčným jednáš?
- To je omezující... - Řekla jsi,
že tu chceš zažít vztah.
Ale to není můj jediný cíl.
To je možné,
ale jedním z tvých důvodů je hledání lásky.
A když pak sledujete romantické komedie
- nebo vedle sebe spíte... - Proč ti ty komedie nedají spát?
Dobře, ale spát vedle sebe...
- Jen protože... - ...nebo neustálé hraní...
Je normální, když si pak myslíme, že mezi vámi něco je.
Proto jsem chtěla říct, že to tak není.
- Dobře, chápu. - Ale když nás i po tomhle
budou ostatní dávat k sobě,
tak s tím nic neudělám.
Musíš se rozhodnout.
- O čem? - Jestli chceš takhle pokračovat dál,
nebo jestli se změníš a ostatní tě budou vnímat jinak.
Nechci, aby mě ostatní vnímali špatně,
ale věřím, že může existovat přátelství mezi mužem a ženou.
Nechci o něj přijít jen kvůli nedorozumění.
Proč bych se měla vzdát našeho přátelství?
Promiň, nemám tolik zkušeností, a proto tomu nerozumím.
Nerozumím, jak můžeš mít
k někomu tak blízko, ale nic k němu necítit.
Já nic takového nezažila, tak možná nerozeznám ty drobné rozdíly.
To jsem si myslela.
Třeba jak jsi byla nervózní,
když šel Ryo s Harukou na oběd.
Přišlo mi, že bereš vše moc vážně.
Proto jsem s tebou o tom chtěla mluvit.
Pokud jsem tě kvůli své nezkušenosti naštvala,
tak se omlouvám.
- Ne, tak to není... - Ale...
Nemůžeš čekat, že vás ostatní
nebudou považovat za partnery, když se tak chováte.
Jestli myslíš, že je to nemožné...
Nevím, co na to říct.
Vidíme to jinak.
Přistupujeme k věcem úplně jinak.
Rozdíl ve zkušenostech je moc velký.
Já ale nejsem o tolik zkušenější.
Já nevím...
No, od teď se budu snažit
vykládat si tvé chování správně.
Ale já tě o to nežádám... jen jsem to chtěla ujasnit.
- Dobře. Neřekla jsem, že to chápu? - Já jen...
Fajn. Promiň.
Chápu to. Chápu, jak se cítíš.
- To je vše. - Určitě?
Ne, je to vše.
- Díky, že jsi mě vyslechla. - Díky, že jsi mi to řekla.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
- Díky za tvůj čas. - Za málo.
Ahoj, jsi vzhůru?
Můžeš přijít do herny?
Promiň, že otravuju.
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Překlad titulků: Jan Tvrdík